Dramaet på operasjonssalen er intenst...
... når det gjelder om livet
og du pirker rundt i hjernen som om det var modellerkitt.
Du får et bånd til kirurgene ved siden av deg.
Et ubrytelig, ubeskrivelig bånd.
Det er intimt, å være slik knyttet til hverandre.
Er du oppe?
- Nei. - Ja.
Enten du liker det eller ikke, enten du liker dem eller ikke, blir dere familie.
Den onde heksen er død.
Metaforisk død eller død død?
- Hvem snakker vi om? - Hahn.
Navnet hennes er av kirurgitavlen. Operasjonene hennes er avlyst.
Jeg vet ikke hvordan eller hvorfor, men jeg vet at Hahn er borte.
Synd. Hun var veldig dyktig.
Du snakker ikke til meg.
- Hei. Er Grey hjemme? - Hei.
Ja.
Død! Kom igjen, hvordan går det Død?
- Død! - Dø!
- Åh herregud, det har vært... - Alltid.
- Du ser ut som... - Du ser ut som...
Død!
Er fyren i pyjamas kjæresten din? For da er han kjekk.
- Stemmer? - Hei.
- Hvem er du? - Jeg er Sadie. Hvem er du?
Jeg er Cristina.
De var visst ryggsekkturister sammen i Europa.
Før medisinstudiet. Den kvinnen sparket meg nærmest ut av sengen.
Det er forferdelig.
Og Død? Merediths navn er ikke død, men Mer.
Jeg føler virkelig for deg.
Hun har aldri nevnt denne kvinnen. Hvor god venn kan hun være?
God nok til å sparke oss ut av sengen.
Velkommen til verdenen min.
Denne kvinnen er grunnen til at jeg begynte på legestudiet i første omgang.
Hvis en slappfisk som Død kunne takle å skjære opp personer, så kunne jeg òg.
- Meredith er ingen slappfisk. - Jeg kan fortelle dere historier.
Men det skal du ikke.
Sadie, utsatte du turnustjenesten din for å jobbe på et likhus?
Ja. All den gøye oppskjæringen, uten noen av reglene.
Men det ble kjedelig, begynte å lengte etter flytende blod.
Og nå er du her. Jeg kan ikke tro du er her.
Joho.
Izzie, kommer du?
- Ja. Jeg trenger et minutt. - Jeg forstår.
Hahns tilfelle minte deg på Denny-saken, men Hahn er ikke her lenger.
Det er ting fra fortiden.
Ting fra fortiden, Izzie.
- Du forstår ikke. - Jeg kan kanskje,
hvis du snakker med meg.
Fint.
Vi sees inne.
- Jeg går. - God morgen.
- Går rett frem helt alene. - Du ser godt ut.
Trøtt, men flott. Nevnte jeg at jeg synes kort hår er sveisen?
Nå runder jeg dette hjørnet. Nok en gang, helt alene.
Disse er skraper fra kattungen min. Han er en vill skrape skraper.
- Er du en katteperson? - Jeg mener hårbørste.
Jeg har en vill, skrapende hårbørste.
Solooperasjonene står på spill her, Tre. Jeg kan ikke ha rar oppførsel fra deg.
- Eller skadet. - Jeg er helt på mitt beste, virkelig.
Jeg sender deg til Plastisk, langt, langt borte. Bare gå.
Hva vet du om en hjertefyr som heter Dixon?
Dixon? Nei, ikke en fyr. Jeg har hørt om Virginia Dixon.
Har en utrolig merittliste, virkelig lav dødelighet...
- Vent, kommer hun hit? - Ja, i dag.
Dobbelt hjertetransplantasjon. Jeg skal være med på den.
Hva? Hvorfor er ikke jeg med på den?
Så hun er før-Cristina Cristina?
Kan du fortelle meg hvorfor hun kaller deg Død?
Eventyrene til Død og Dø er heller ufortalt.
Pedia strimler opp sine tynne armer.
Ingen info om hva som fikk H til å dra på tur med flygende apekatter.
- Oversett dette for meg. - Lexie kan være en hemmelig kutter.
- Vet ennå ikke hvorfor Hahn sluttet. - Stemmer det om Lexie?
- Jeg vet ikke. - Hva skal du gjøre?
- Ingenting. - Du kan ikke gjøre ingenting.
- Hun er søsteren din. - Og?
- Og familien din. - Jeg forstår ikke.
Lexie tilhører familien din.
Glem det.
- Hei dr Hunt. - Dr Yang.
AKUTTEN
Mange takk.
- Hva har vi? - Klemskader.
- Noen minutter ute. - Hva vet du om Hahn?
- Hun er borte. - Ja, men hvorfor?
Jeg vet ikke.
- Dere to er venner. - Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg vil ha blod og tarmer og kvestede ben.
Jeg vil at en fyr er så smadret at det tar hele dagen å reparere ham.
Jeg vil utføre en superoperasjon. Jeg vil ikke snakke om Hahn.
Uidentifisert mann med lang frigjøringstid.
Måtte fiske ham ut av en søppelbil. Flere klemskader,
åpne brudd, komaverdi tre, kunne ikke hekte ham løs.
- Hekte ham løs? - Lårbenet er brukket i to
og har punktert torsoen. Han er spiddet.
Spiddet på seg selv?
Menneskekringle.
Det fungerer.
- Jøss. - Sjekk pulsen hans bak kneet.
- Jeg finner den ikke. - Fordi kneet hans er her borte.
Sov han i avfallscontaineren og så begynte de å knuse søppelet?
Det er en dårlig dag.
Jeg er her. Hva gikk jeg glipp av?
Første dag. Stå tilbake og hold munn.
Pustelydene er klare og like. Begge sider. Utrolig.
Ingen punktert lunge. Vi trenger portabelt røntgen og ultralyd.
Kalte noen på oss?
- Jeg gjorde det. - Du? Det har ikke skjedd før.
Som dette. Jeg har sett folk delt i to, amputeringer, fjernede organer,
men har aldri sett noe likt dette.
Jeg lurte på om dere kunne hjelpe til.
Du ansetter når du er nummer en, ikke nummer 12.
Men jeg trenger at du er ambassadøren min i dag.
Vis dr Dixon hvordan Seattle Grace er.
Jeg har gitt henne mye penger, fin tittel og betydelige forskningsmidler,
- men... - Men hva?
Hun er litt annerledes. Hun er litt underlig.
- Så i dag innynder vi, Bailey. - Jeg kan innynde som de beste.
- Så, er Dixon en galning? - Hva behager?
Jeg har allerede fylt kvoten min for galskap for i år.
Jeg har dårlige dager. Vil du dømme meg? Du har aldri møtt denne kvinnen.
Du hørte sjefen, jobben vår er å imponere dr Dixon i dag,
- så vær imponerende. - Jeg har journalen for dr Dixon.
Jeg er klar til å jobbe. Gleder meg.
- Ikke gjør det. Hun er underlig. - Karev.
- Går det bra med deg? - Ja.
Vær obs. Her kommer hun.
Dr Dixon. Hei.
Velkommen til Seattle Grace. Vi er veldig glade for å ha deg her.
- Jeg er dr Bailey. - Jeg tok med min egen labfrakk.
Jeg skal utføre hjertetransplantasjon her i dag. Jeg gjør hjerter.
En prosedyre oppfunnet av Christiaan Barnard i 1967. Jeg gjør hjerter.
Jeg er dr Webber. Vi pratet i telefonen.
Karev, kan du skaffe dr Dixon de siste labresultatene.
Stevens, la oss preparere pasienten.
Greit nok, hun er litt underlig.
Lårbenet hans er smadret. Unntatt det som sitter fast i torsoen.
Jeg kan umulig redde det benet.
Den spiddede delen sitter fast under kravebenet.
Halsvirvlene ser greie ut. Uten CT-skann er det litt usikkert.
- Hvorfor kan vi ikke ta CT-skann? - Måten han er spiddet på, uklart bilde.
Et dumt spørsmål.
Lite tid på oss. Med slike vitale tegn er det kun timer...
Til han ikke tåler en operasjon.
Det er bra han er bevisstløs.
Vi kan ikke gjøre noe før vi frigjør lårbenet fra kravebenet.
La oss uspidde ham. Yang, Grey, nying, hold skuldrene. Spenn godt fast.
- Jeg holder halsvirvlene hans. - Jeg har torsoen.
Jeg må veilede den bakre hoftedislokasjonen.
Det øyeblikket benet er ute, vær klar til å påføre trykk, stoppe blødningen.
- Bedre enn å jobbe med lik, hva? - På nummer tre.
Én... to...
Tre!
Lårbenet er virkelig...
Trykk ned på kravebenet mens jeg trekker.
Greit, nesten der. Nesten der. Stødig.
Bare litt til. Sloan, du må rotere kneet hans til min høyre side...
- Gi ti morfin nå! - Stopp! Stopp!
Lik gjør ikke det.
- Du må roe deg ned. - Hva er det dere gjør mot meg?
Hva heter du?
Kom dere vekk og slutt å ta på meg! Det gjør vondt!
Gjør som han sier. Bort med hendene.
Bort med hendene!
Takk.
- Hva heter du? - Timothy Miller.
Miller, vi må få deg til operasjon.
Jeg blir vel i stand til å gå, eller?
Vi prøver å holde deg i live.
Hjerteavdelingen vår er omfattende
og velutstyrt med alt...
Den første hjertetransplantasjonen ble utført 7. september 1896,
av dr Ludwig Rehn i Frankfurt, Tyskland.
OK.
- Unnskyld, mener ikke å avbryte. - Vennligst... Jeg mener, bare...
Gi dr Dixon informasjon om pasienten.
Dr Stevens klargjør transplantasjonspasienten for operasjon.
De planla en transplantasjon for seks år siden, men hjertet var for lite.
De la inn et donorhjerte for å hjelpe hjertefunksjonen hans.
- De foretok en dobbelt... - Heterotop transplantasjon.
Dobbelt er dagligtale for inngrepet. Ikke gjør det.
Ikke gjør det.
Hva sier du til å bli med og møte pasienten?
De sa at hjertet mitt tilhører en jente som ble påkjørt av bil da hun haiket.
Og nå når jeg kjører, ser jeg haikere hele tiden.
Alltid der fremme, rett der fremme. Når jeg kommer dit, er de borte.
- Du tror ikke på dette, gjør du vel? - Jeg skulle aldri fått det hjertet.
- Jeg forstår ikke... - Vi Navahoer berører ikke de døde,
vi berører verken lik eller eiendeler, ånden henger fast i dem.
Så det å ha del av en død kropp sydd inn i brystet mitt er...
Vennene mine som er tradisjonstro, ba meg om å ikke gjøre det.
- Jeg burde ha lyttet til dem. - Unnskyld, jeg forstår ikke.
Du tror at du er hjemsøkt av det transplanterte hjertet ditt, men
du er her for et nytt transplantat.
Nei! Det er det jeg prøver å si dere. Jeg vil ikke ha det!
Jeg vil ikke ha det nye. Jeg vil ta ut det gamle.
Greit, det er jo helt idiotisk. Ta imot hjertet. Ta det hvis de tilbyr det.
Sa han nettopp at han ikke vil ha donorhjertet?
- Ja. - Clay Bedonie, er du klar over
at du uten et nytt hjerte vil leve et kort liv tilkoblet en maskin
før du dør en plutselig og smertefull død?
Se, det var det jeg snakket om.
Fem parallelle trinsesting per kutt, og bytt deretter.
- Er du sikker på at jeg er følelsesløs? - Bli tøffere.
Når en av assistentlegene velges for solooperasjonen,
får en av oss være med på det. Vi har et mål her. Konsentrer dere om målet.
Solooperasjoner, helt verdt det. Solooperasjoner, helt verdt det.
Hei. Jeg trenger en av dere til å kjøre disse labbene og hente disse røntgenene.
Skal bli.
Hei, dette ser ut som et kult sted å være. Hva holder dere på med?
Dette er turnuslegenes samlingssted. Finn ditt eget.
Beklager.
Solooperasjoner, helt verdt det.
Jeg overlever ikke hvis jeg ikke kan gå.
- Vi gjør vårt beste for å redde benet. - Jeg er hjemløs.
Jeg overlever ved å gå, det er hvordan jeg kommer meg fra en dag til den neste.
Marion Street er sikker fra to til seks om morgenen,
og så går jeg over til Hadley-broen
hvor jeg blir til halv sju når trafikken øker på.
Så går jeg over til Belltown, og holder meg borte ved sjøkanten.
Og så ved sjøkanten, hvis det er problemer, går jeg tilbake til 4. gate.
Jeg er hjemløs. Jeg må kunne gå!
Jeg... Hva skal jeg gjøre? Hva skal jeg gjøre?
Skadene dine er kritiske.
- Hvis vi ikke får deg operert... - Gjør operasjonen meg i stand til å gå?
Da vil jeg ikke ha den!
Greit. Helt i orden.
Dere hørte ham. Det blir ikke operasjon.
Jeg takker for at dere gir meg råd om å gjøre det dere synes er best.
- Disse er fakta, ikke oppfatninger. - Det jeg sier er...
Han prøver å si at han ville heller leve kortere uten gjenferd
enn et lengre med.
Jeg sier ikke at jeg er enig, bare at...
Jeg skal bare stå her borte.
Det var en god idé.
Hjertet dere tar ut av meg, hva skjer med det?
Det går fra operasjonsstuen til patologi til medisinsk avfall.
Jeg må få hjertet igjen, til et ritual.
Vi har lover. Det er regler. Regler er regler.
Kanskje vi kan gjøre et kompromiss her.
Vi kan, jeg vet ikke,
gi ham det gamle hjertet til å utføre ritualet med,
og så gi ham muligheten til å leve ved å sette inn det nye hjertet.
- Nei. - Nei.
- Det fungerer ikke på den måten. - Jeg ville fremdeles være hjemsøkt.
Bare med et nytt gjenferd.
Det er regler. Vi har lover og regler er regler og lover er lover.
Nei.
Så er det alt? Ingen operasjon, du bare gir opp.
Jeg respekterer pasientens ønsker.
- Pasienten er ustabil med et åpent sår. - Som vi behandler.
- Fyren er i ferd med å dø. - Vi kan ikke bare gi opp.
Ikke si hvordan ting skal gjøres på Akutten min.
- Din? - Vi redder liv her.
Vi syr ikke bare sammen pasienter og lar dem dø.
Hvis du ikke tåler det, dra tilbake til ørkenen
og la oss her gjøre jobben vår.
Dr Torres fortell meg...
...om du kan finne ut noen måte å sette sammen ben for denne mannen.
Høyre lårben er kaputt. Samme med hoften og halve bekkenet,
men hvis jeg setter noen skruer her, og kanskje en plate her...
Ja for det er noen brukbare benfragmenter.
Begynner ikke fra ingenting. Hva tror du?
- Jeg synes det er vilt. - Hun snakket ikke til deg.
- Det er første dagen. Kan du ikke... - Hun må kjenne sin plass.
Jeg tror det blir mye metall. Det fyren trenger er et helt nytt ben.
Kanskje jeg kan gjøre det. Ja, det er som et puslespill.
Jeg må bare finne ut hva slags utstyr jeg trenger og hvordan det gjøres.
- Som laftede tømmer. - Litt mer høyteknologisk enn det.
Det er akkurat som laftede tømmer.
Jeg må få dere til å skaffe alt vi har av titan.
OK.
Jeg må få sykehusets regler til å spesifisere det faktum
at vi må respektere all religiøs og åndelig tro hos pasientene.
- Reglene? - Jeg ber deg om å kunngjøre en regel
for avdelingen vår.
At vi respekterer troen til pasientene våre?
- Ja. - Er ikke det bare vanlig høflighet?
- Jo. - Så hvorfor skal jeg kunngjøre det?
Dr Dixon følger ikke vanlig høflighet, men hun forstår regler.
Så hvis det er en regel, er alt bra. Hvis ikke, har vi en sint pasient,
en rasende kirurg,
og ingen av delene legger til rette for et vellykket inngrep på et sykt hjerte.
For ikke å snakke om manglende innynding.
Skal jeg kunngjøre det som en regel?
Jeg er her som vitne. Du kan heve din høyre hånd,
og legge den venstre på Legehåndboken.
- Det er en regel. - Takk.
Dr Dixon? Jeg er Cristina Yang. Jeg er assistentlege.
Jeg har konsentrert meg om hjertemedisin siden jeg begynte.
- Jeg ser virkelig frem til... - Ble de andre fjernet fra operasjonen?
- Hvilke andre? - Den svarte, den mannlige,
den med gult hår.
- Ikke så vidt jeg vet. - Så hvorfor snakker du med meg?
Hva skjedde med Hahn? Hva som enn fikk Hahn til å dra kan rettes opp.
Med mindre hun fikk... Hun fikk vel ikke sparken, eller?
- Hun kommer ikke tilbake. - Du vet ikke det.
- Hun gjør nok det. - Hvordan?
For hun gjør ikke det...
Hei, det er bare for...
Vi hadde en krangel.
Hva så. Meredith og jeg krangler hele tiden. Vi jobber sammen likevel.
Hahn var jo ikke kjæresten din eller noe sånt.
Åh, herregud. Var hun kjæresten din?
Vi hadde ikke... funnet helt ut av det.
- Så er du lesbisk nå? - Jeg vet ikke.
Kanskje du er en "engangbisk?"
Eller "togangbisk". Samme. Det er over.
- Går det bra med deg? - Hun klarer seg. La henne være.
Jeg fant titanhovedåren.
- Hei. - Hei.
Åh, kom igjen, virkelig?
Hei, Lexie. Hvordan går det med deg?
- Går det bra med deg? - Sa noen noe?
- At jeg gjorde noe? - Nei, jeg bare spør som en person
som på et vis er i slekt med deg om det er noe som plager deg.
Det er ikke som sjef eller assistentlege eller overordnet som overvåker meg?
Nei, jeg er en medfølende person. Jeg bare lurer på
om du leder den tragiske smerten din inn i egenlemlesting.
- Skjærer du deg selv i hemmelighet? - Nei!
Lille-Grey, Torres prøver å sette verdensrekord
for flest titanskruer brukt på én pasient. Blir du med?
- Lille-Grey? - Lille-Grey, store-Grey.
Det er slik jeg skiller mellom dere.
Ja, jeg er med. Klar om et øyeblikk.
Kan ikke dere la en fyr dø i fred?
De vitale tegnene dine forverres.
Jeg må være ærlig med deg, det er ikke bra.
- Jeg har opplevd verre. - Ja.
Det tenker jeg du har.
Ikke bli sånn.
Ikke se på meg som en tragisk helt...
...med en hemmelig fortid.
Du har en historie.
Vi har alle en historie.
Jeg tok en annen vei, livet mitt,
og jeg kunne ikke kommunisere.
Jeg tapte.
Jeg kunne ikke kommunisere.
Livet mitt, det tok en annen vei og...
Jeg kunne ikke komme på rett kjøl.
Folkens vi må stanse dette i noen dager.
Folk begynner å bli mistenksomme. Jeg ble beskyldt for å skjære meg selv.
Så gå med lange ermer.
Jeg visste ikke at vi har invitert flere folk her.
Hva tror du? Et hemmelig turnuslegesamfunn?
Jeg må bare være med på det.
Nå, jeg synes fremdeles at vi må ta færre risikoer.
Færre risikoer? Kom igjen, dere har en vakt ved døren.
Dere bruker mer lokalbedøvelse for tre sting
enn dere ville oppe for en brysttube.
Hei, jeg forstår at dere gjør alt dette for å lære nye ferdigheter,
men det er begrenset hva dere kan lære ved å være så forsiktige.
Faktisk er jeg uenig. Jeg tror den eneste trygge måten å...
Au.
Hvem vil sy meg?
Åh, rett her.
- Kan du fortelle meg om Død og Dø? - Nei, men jeg snakket med Lexie.
- Du må gjøre noe for meg. - Hva?
Be Mark om å holde sin lille-Sloan ute av lille-Grey.
- Prøver han seg på deg? - Nei! Ikke min lille-Grey, Lexies.
Det siste hun trenger er Sloan som mannshore etter henne.
Så du må be ham holde seg unna lille-Grey.
- Jeg skal se hva jeg kan gjøre. - Lille-Grey, Derek. Lille-Grey.
Sa hun...
- Sa hun farvel til deg? - Nei.
Går det bra med deg?
Ser jeg bra ut?
Du ser flott ut.
Da er alt i orden.
Så er det et nidagers ritual for å bli kvitt et gjenferd?
Det begynner med et nidagers ritual.
Skal du virkelig kaste bort ni dager på dette?
- Dr Stevens... - Ja?
Hvorfor er du så interessert i mitt gjenferd?
Kan gjenferd gjøre ting? Jeg mener, kan de få ting til å skje i livet ditt?
Jeg har hatt to tilfeller, to pasienter på rad
som virkelig har minnet meg om min døde forlovede.
Hjertetransplantater og hjertepumper.
Kan han gjøre det? Kan han føre dem til meg?
Izzie, kom igjen.
Er han her akkurat nå, gjenferdet ditt?
Jeg... jeg liker ikke å be, men...
Vil du ikke ha meg med på operasjonen.
Det er ikke det at jeg synes noe er i veien med deg, det er bare...
Jeg trenger ikke flere gjenferd i operasjonssalen min.
- Miller... - Hva må en fyr gjøre
for å få litt ro og fred her omkring?
Mattheten du kjenner, kommer fra blodtapet. Kvalmen, ørheten.
Du blør sakte i hjel.
- Hva, prøver du å skremme ham? - Nei.
Jeg prøver å finne ut om han vil ta livet av seg eller bare har gitt opp.
Miller, du overlevde på gaten, så jeg vet at du er en kriger.
Det gjør meg ikke til noen kriger. Betyr bare jeg var heldig.
Hvor lenge har du vært der ute, ti år, tjue?
Du er ikke i fengsel, ikke død. Det er ikke hell. Du er intelligent.
Du må være intelligent for å kunne klare deg selv.
Jo kanskje.
Det, det du gjør nå, Miller,
takke nei til operasjon, er ikke smart.
Det er et rehabiliteringshjem ikke langt herfra.
Staten betaler for det. Du kan bo der.
Mat, seng, så lenge du trenger det.
Bare la oss operere.
La oss operere, så finner vi ut av resten.
Jøss. Det er det raskeste jeg har sett noen dissekere gjennom adhesjoner.
Dr Dixon, det finnes en regel
om å gi medisinsk avfall til pasienten.
- Dr Dixon? - Hva?
Jeg bare sa at det finnes en regel,
en offisiell, veldig, veldig klar regel,
om at hvis en pasient ber om å få et organ
eller kroppsdel igjen, uansett grunn
i forbindelse med eller som har med deres kulturs tro,
må vi respektere pasientens ønsker
og returnere organet til pasienten.
Det er en regel som jeg glemte å fortelle deg om.
Hvis jeg gikk ned til patologi nå, ville de vite om den regelen?
Sjefen vet det. Det er hans regel.
Han kunngjorde den. Regler er regler.
Dr Karev,
pass på at vi følger sjefens regel
og gir hjertet til pasienten etter operasjonen.
Jeg går tilbake til arbeidet nå. Klemme.
Hva i søren er det klissete de tar ut av ham?
Åh, du nekter å snakke med meg.
Greit, hvis du skal være på den måten får jeg bare...
Jeg får bare stå her og være stille.
Nå, det er motbydelig.
Jeg trodde du skulle være stille.
Du vet du oppfører deg som om du ikke vil ha meg her.
Vet du hva jeg har ønsket meg hver eneste dag siden du døde?
Jeg har villet treffe deg igjen.
Jeg ville gitt hva som helst bare for å kunne treffe deg en gang til.
Å se på deg og vite at jeg ikke kan ta på deg, gjør vondt.
- Izzie, du kan ta på meg. - Du er ikke virkelig.
Du kan ikke være virkelig,
så det betyr at jeg er syk
eller noe er i veien med meg og jeg kan ikke håpe på det.
Jeg kan ikke håpe...
Du er ikke virkelig.
Izzie, jeg er like virkelig som du er
eller den klissete, fæle tingen der nede.
Ta på meg.
Izzie... ta på meg.
- Jeg kan bevise det for deg. - Nei!
Hvorfor er du her? Hvorfor?
Jeg er her for deg, Izzie Stevens.
Klemme.
Greit, det er det.
Donorhjertet er atskilt.
- Vi har kanylene klar for bypass. - Neste trinn er hjertepumpen.
Vent, hva er det?
Det stemmer ikke. Det kan ikke skje.
Hjertet slår. Hvordan kan hjertet hans slå på egen hånd?
Det kan ikke skje. Det skal ikke skje.
Hjertet slår.
Hjertet slår, det skal ikke slå. Det skal ikke slå.
Jeg har aldri sett en slik rekonstruksjon.
Aldri gjort en slik. Håper det fungerer.
Klart for stangen. Hvordan har du det der oppe?
Blødning, blødning gjennom pakke.
- Prøv fibrin forsegling. - God idé. Mange takk.
- Hvordan går det med deg? - Bra, går videre til neste laserasjon.
Er du ferdig allerede? La meg se.
Trinsesting. Godt gjort.
Takk, dr Sloan.
- Så hjertet mitt? - Det begynte å slå av seg selv.
Hvis det fortsetter å fungere sånn
trenger du ikke en hjertepumpe eller noen form for maskin.
Det er vidunderlige nyheter.
- Det er veldig atypisk. - Ikke for meg.
Jeg er endelig fri.
Jeg er ikke hjemsøkt lenger.
Hjertet ditt har hatt seks års hvile,
sannsynligvis nok tid til at det kunne reparere seg selv,
som er hvorfor det begynte å slå igjen. Aldri sett dette før.
Lest om det, men har aldri sett det før.
Du har din tro, jeg har min.
- Jeg har ikke tro, jeg har vitenskap. - Vitenskap er en tro,
en tro på bare det du kan se og berøre.
Jeg tror på mer.
Bare tenkte jeg skulle stikke innom og se hvordan det går.
Jeg er fremdeles flere timer unna, men jeg kan kanskje klare det.
Gjenbygge en manns skjelett fra grunnen av.
Og vi fant nettopp ut at dr Grey her syr trinsesting bedre enn Shepherd.
- Jeg vil ikke gå så langt. - Enestående jobb, dr Grey.
- Og enestående opplæringsjobb dr Yang. - Hva?
Ta deg tid til å lære opp turnuslegene slik at de husker det.
Har ennå ikke bestemt hvem som får solooperasjonen,
men fortsett å lære bort på den måten så er du den jeg holder øye med.
Mange takk.
- Hjertet hans stanser. V-fib. - Start hjertekompresjon.
Gi en epi og lad elektrodene til 360.
Unna.
Mange takk.
Takk så mye.
Så hva gjør du nå med det hjemsøkte? Begrave det eller?
Brenner det. Det er faktisk stammens medisinmann som brenner det.
Jeg får ikke engang komme borti røyken.
Så det å ikke berøre ting, gjelder det bare kroppen?
Nei, vi berører ikke eiendelene deres.
Vi kan rense smykker, metaller, men stoff, sengetøy, klær,
bøker som den døde eide, vi brenner alt sammen.
Ånden kan henge seg i alt det.
Åh, nei. Gjenferdet ditt.
Du har vel ikke fremdeles noe som er hans, har du?
Dødstidspunkt 19.22.
Jeg bygde benene hans.
Du prøvde. Vi prøvde alle.
Nei, jeg prøvde ikke, jeg klarte det.
Jeg gjorde min del, jeg bygde benene.
Jeg bygde benene fra grunnen av,
og dere, alle sammen, dere skulle holde ham i live.
Det er det eneste dere trengte å gjøre. Dere trengte bare...
...holde kroppen hans pustende.
Dere skulle bare holde ham sikker og pustende og levende
til jeg hadde lagd benene. Jeg lagde... jeg lagde benene.
Til jeg lagde benene. Jeg lagde benene.
Hvorfor går ikke dere i forveien så hjelper jeg dr Torres med å ordne opp.
- Ring til likhuset. - Vi ordner dette. Gå.
Alle sammen, kom dere ut.
Godt jobbet i dag dr Dixon.
God regelfølging.
Jeg har bare en virkelig interesse. Det er menneskehjertet. Jeg elsker det.
Jeg liker dets regularitet. Jeg vet alt som er å vite om det.
Jeg liker forutsibarheten med regler.
Hvert kammer har en funksjon, hver funksjon har en bevegelse.
Jeg liker fargen. Den er beroligende.
Er du fortrolig med Aspergers syndrom, dr Bailey?
Selvsagt. Betydelig hemmelse under sosial situasjon...
Jeg er ikke god med signaler som sarkasme eller nedlatenhet,
men jeg vet når jeg manipuleres og gjøres narr av.
Jeg tror ikke jeg liker dette sykehuset noe særlig.
Jeg tror ikke jeg liker det i det hele tatt.
Lexie Grey vet sannelig hvordan hun tvinner seg selv rundt en sutur.
- Mark, Meredith hadde noen bekymringer. - Det er ikke nyheter.
Om Lexie. Tilsynelatende er Lexie skjør,
og det å bli involvert med en overordnet kan gjøre henne skjørere.
Jeg snakket om suturene hennes.
Hold lille-Sloan ute av lille-Grey sier jeg.
- Hva? - Lille-Sloan
trenger ikke inn i lille-Grey. Er det klart?
Sa du nettopp?
Greit det er bare uhyggelig... og feilaktig.
Store-Sloan.
Er du på vei hjem?
Jeg elsker deg.
Jeg vil alltid elske deg. Du eier en del av meg.
Så selv om du vil bli borte...
...vil du aldri bli glemt. Ikke av meg.
Jeg er lei meg at vi aldri hadde sjansen.
Jeg er lei meg at vi aldri ble gift, hadde barn eller ble gamle sammen.
Jeg ønsket det så sterkt.
Jeg ville være konen din mer enn noe annet.
Hvorfor forteller du meg dette?
Jeg prøver å gi slipp på deg slik at sjelen din kan få fred.
Jeg har fred, Izzie. Jeg er her for deg.
Farvel Denny.
Jeg elsker deg, men farvel.
Jeg kan forklare.
Jeg lærte deg ikke parallelt trinsesting. Jeg kan det knapt selv.
Hva dere enn gjør, avslutt det nå.
Ikke øv dere på dere selv. Det er galskap.
Avslutt det.
Izzie?
Jeg ser deg.
Jeg har sett deg i hele dag.
Jeg ser at du sliter.
Og jeg vet at du ikke vil ha min hjelp, men la meg hjelpe deg.
Hva det enn er, kan jeg hjelpe deg.
Så la meg.
Vil du brenne dette for meg?
Jeg hater hvor vanskelig det er.
Det er akkurat som... Du blir knyttet til noen,
de jobber sin vei inn i livet ditt og du våkner en dag...
Plutselig er det eneste du kan tenke på deres lille...
- En runde til? - Åh, jeg ordner det.
- Fortell meg historiene. - Hvilke historier?
De du ikke vil la Sadie fortelle meg.
De er gammel historie. Fornedrende og tåpelige.
Tåpelig er en voksen mann som ber en annen voksen mann
- holde seg ute av en kvinnes lille... - Gjorde du det?
Jeg gjorde det. De eksakte ordene. Jeg gjorde det fordi...
...det var fint å se deg stille opp for søsteren din.
Jeg gjorde det for deg.
Så nå skylder du meg...
...en historie.
Greit, fint.
Men du kan aldri fortelle det til noen.
Hei.
Jeg er lei meg at vi mistet pasienten. Jeg er lei meg.
Jeg trenger ikke at du er lei deg.
- Greit. - Jeg trenger ikke at du er lei deg.
- Jeg trenger ikke deg. Trenger ikke deg. - Greit. OK. OK.
Båndene som binder oss er noen ganger umulig å forklare.
De knytter oss, selv etter at det synes som båndene skulle vært brutt.
Noen bånd trosser avstand,
og tid, og logikk.
Åh, herregud. Jeg sa farvel.
Jeg brant genseren.
Ja, takk for det, forresten. Jeg elsket den genseren.
- Du lagde den genseren. - Åh, herregud! Åh, herregud!
- Izzie! - Åh, herregud, åh, herregud.
- Slutt å frike ut. - Du er ikke ekte.
- Hei, jeg sa deg jeg er her for deg. - Du er ikke virkelig, ikke virkelig.
- Du er ikke virkelig. - Izzie, se på meg.
Ta på meg.
Ser du? Jeg sa jeg er virkelig.
Åh, herregud.
Fordi noen bånd ganske enkelt er...
... ment å være.